Марк-Антоан дьо Сент-Аман
Лулата

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Приседнал върху пън, в ръката взел лула,

печално гръб опрял на старата камина,

очи в земята впил, разбирам: със мнозина

и аз съм ощетен от орис твърде зла.

Надеждата ми все без полза е била —

у мене блян след блян подхранва без причина,

та император в Рим по гордост да надмина

и сякаш в миг такъв израстват ми крила.

Но щипката тютюн на пепел щом превърна,

в предишния си свят съм длъжен да се върна,

повтаряйки си пак горчивите слова:

признавам, все едно на мене ми изглежда

да пушиш или пък да вярваш на надежда,

дим само е това, а вятър — онова.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.